![](https://accentmagasin.se/app/uploads/2010/04/lindatjallden-e1273136560309.gif)
Varför är du medlem?
– Jag gick med i UNF när jag var 13 år. Jag hade det jobbigt, min mamma hade just gått bort och jag kände mig vilsen och behövde hitta ett alternativ där jag kunde vara mig själv. Jag började i en lokalförening i Ånge, där jag växte upp. Nu är jag ordförande för både IOGT-NTO, UNF och Junis i Västernorrland. Jag tycker det är viktigt att samarbeta över förbundsgränserna. Det är en viktig fråga för mig.
Varför då?
– Jag ser oss som en enad rörelse. Jag tycker att det måste finnas naturliga övergångar mellan Junis och UNF och IOGT-NTO, att man kan följa rörelsen genom hela livet. Men livet förändras och där måste förbunden hänga med. Nu när jag pluggar till socionom är jag mer sugen på att diskutera samhällsfrågor med likasinnade än att åka på läger. Det får inte heller vara så mycket prestige i att höra till ett visst förbund, vi jobbar ju alla mot samma mål. Ett stort problem är att nykterhetsrörelsen tappar många medlemmar efter gymnasietiden. Det kan man motverka på olika sätt.
Hur då?
– Genom att skapa attraktiva verksamheter för människor mitt i livet, passande medlemmar som är mellan 20 och 40 år. Det kan handla om att man kanske har möten mer sällan än vad som är tradition eller har diskussionsforum på nätet. Att man hittar på saker som passar målgruppen, som att åka och bada ihop eller ge sig ut i skogen. Man måste målgruppsanpassa verksamheten! Här krävs nytänkande och det saknas tyvärr ofta inom IOGT-NTO. Man pratar om att öka och värva. Men vad är det man värvar till?
Vad driver dig?
– Känslan av att man gör en skillnad. Det kan vara att få ett glatt sms från någon nöjd medlem som varit på läger. Eller att se sitt namn under en debattartikel i tidningen. Att beröra människor och erbjuda dem ett alternativ. Gemenskapen är också en stark drivkraft. Jag har en stor nykterhetsfamilj som innebär stöd och skyddsnät. Till oss kan man komma som man är, man accepteras oavsett. Jag drivs av att ge tillbaka lite av den känslan till andra.
Maria Zaitzewsky